Боян Бойчев
Безпътица

chitanka.info

Стопиха се отлитащи фарове,

Замлъкнаха последните стъпки,

Гласове се разтвориха в нищото.

Това време е вече излишно,

Внезапно счупва се пътят,

Не е Венеция, бедни лодкарю!

Очите не свикват със мрака,

Думите като атомна бомба —

На кого да ги дам? Ще избухнат.

Дяволът свири туш за разтуха,

Край пътя — там е свободно —

Присядам и нищо не чакам.

Луната за минутка не мигна —

Опасни са закъснелите пътници,

В краката ми пропастта се разплиска.

Ехото за приятел ме иска…

Катастрофирах в безпътицата.

Животът за нищо не стигна.

април-юни 1999 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.